<p>     Systémy , ktoré existovali v 50. a 60. rokoch 20. storoÄia neboli synchronizované na žiadny spoloÄný zdroj taktovacieho signálu , pretože pozostávali z analógových obvodov a presné nastavenie Äasovania pre svoju Äinnosť nepotrebovali. Táto situácia sa zmenila rozvojom digitálnych sietí, v ktorých význam Äasovania stúpol. Staršie digitálne siete ešte neboli synchronizované na spoloÄné Äasovanie zariadení a nazývali sa teda asynchrónne siete. Každé zariadenie v takejto sieti pracovalo so svojím vlastným taktovacím signálom , preto sa medzi dvoma rôznymi sieťovými zariadeniami mohli ich taktovacie signály znaÄne líšiť v množstve jednotlivých intervalov. Dnešné digitálne siete založené na prenose signálov v optickom prostredí sa nazývajú synchrónne siete, pretože spoloÄné Äasovanie zariadení je pevne riadené. Táto technika spoloÄného Äasovania je z hľadiska vyššej výkonnosti zariadení a nízkych nákladov efektívnym spôsobom , ktorý umožňuje zlepšiť celkovú výkonnosť digitálnej siete.</p>