<p style="text-align: justify;">     Hybridom medzi satelitnými technológiami a mobilnými telefónnymi sieťami typu GSM sú projekty využívajúce satelity na nízkej obežnej dráhe (satelity LEO = Low Earth Orbit) - napríklad projekty ako Iridium a Teledesic. Ide o riešenia, ktoré sa usilujú o pokrytie úplne celého zemského povrchu bez rozdielu tak, aby ich užívateľ mal plnohodnotný prístup ku všetkým ponúkaným službám skutoÄne odkiaľkoľvek na celom povrchu našej planéty Zem.</p>
<p style="text-align: justify;">     Spôsob, akým to chcú dosiahnuť, je v istom zmysle inverzný ku spôsobu fungovania dnešných mobilných sietí ako je GSM. Tie totiž predpokladajú, že existuje urÄitá sieť fixne umiestnených základňových staníc, ktoré okolo seba vytvárajú príslušnú bunkovú (celulárnu) štruktúru. V týchto bunkách sa potom pohybujú mobilní užívatelia so svojimi telefónmi a môžu dokonca prechádzať z jednej bunky do druhej. Pri systéme na báze satelitov LEO je to presne opaÄne: ľudia so svojimi telefónmi skôr stoja a pohybujú sa naopak základňové stanice. Tieto základňové stanice sú pritom tvorené satelitmi na nízkej obežnej dráhe – ich nízka výška pri pohybe na orbite umožňuje, aby koncové zariadenia (telefóny) mohli používať len pomerne malé vysielacie výkony. Daňou, ktorú satelity LEO platia za svoju nízku obežnú dráhu, je naopak to, že nemôžu byť stacionárne a pokrývať vždy rovnakú oblasť na zemskom povrchu. Preto na orbite musí existovať celá hustejšia sieť satelitov LEO, ktoré sa v pokrytí konkrétnych území striedajú.</p>
<p style="text-align: justify;">     Tieto satelitné systémy LEO je možné využiť pre prístup do Internetu a to skutoÄne odkiaľkoľvek na zemskom povrchu. Rozhodujúca ale zrejme bude otázka ekonomická – Äi takýto prístup bude cenovo únosný. Posledné správy okolo prvého LEO systému Iridium, ktorý je už funkÄný a komerÄne používaný, bohužiaľ naznaÄuje urÄité ekonomické problémy.</p>