<p style="text-align: justify;">     Základná odlišnosť protokolu IP verzie 6 (IPv6) od IPv4 je práve dĺžka IP adresy – z 32 bitov bola rozšírená na 128, Äo by malo natrvalo vyriešiť problém z nedostatkom adries. Ďalším rozdielom je hlaviÄka IP paketu – niektoré položky v IP verzie 4 boli úplne vypustené, iné presunuté do nepovinných hlaviÄiek, Äiže aj pri štvornásobnom náraste dĺžky adries je nárast dĺžky hlaviÄky len dvojnásobný. IP datagram verzie 6 sa skladá z 40 bajtov dlhého základného záhlavia nasledovaného rozšíreniami.</p>
<p> </p>
<p style="text-align: center;"><img src="obrazky/obr8.jpg" border="0" alt="Alternatívny text" /></p>
<p style="text-align: center;">Obr. 8.: Datagram IPv6.</p>
<p style="text-align: center;"> </p>
<p style="text-align: left;">Pole verzia IP obsahuje pre IP protokol verzie 6 hodnotu 6.</p>
<p style="text-align: justify;">     Pole trieda dát sa skladá zo štyroch bajtov, tj. nadobúda hodnoty 0 až 15. Špecifikuje prenášané dáta pre prípad rozhodovania sa v okamihu zahltenia siete. V takýchto okamihoch musí smerovaÄ IP datagramy zahadzovať. Trieda dát špecifikuje, ktoré IP datagramy je možné zahodiť skôr ako iné. Pri tomto poli (ako aj pri poli identifikácia toku dát) však ešte neexistuje úplne jednoznaÄná implementácia.</p>
<p style="text-align: justify;">     Pole identifikácia toku dát spolu s adresou odosielateľa  identifikuje jeden Äiastkový tok dát v Internete. Doteraz sa smerovanie vykonávalo výhradne na základe adresy príjemcu. Nevýhodou smerovania v Internete je, že jednotlivé IP datagramy sa dopravujú samostatne, tj. ak Internetom prechádza tok IP datagramov medzi dvoma aplikáciami, tak smerovaÄe na ceste riešia smerovanie pre každý prechádzajúci datagram samostatne (ak prenášame niekoľko megabajtov dlhý súbor, tak nám smerovaÄe – v prípade, že nepríde k zmene topológie siete – riešia pre tisíce datagramov rovnakú úlohu s rovnakým výsledkom). Prostredníctvom identifikátora smerovaÄ rýchlo rozpozná o aký tok sa jedná, Äo mu v znaÄnej miere uľahÄí rozhodovanie o jeho Äalšom osude, teda bude sa s ním zaobchádzať rovnako ako s predchádzajúcimi Älenmi toho toku.</p>
<p style="text-align: justify;">     Pole dĺžka dát špecifikuje dĺžku IP datagramu bez základného záhlavia. Základná hlaviÄka sa do tohto záhlavia nezahŕňa, zatiaľ Äo prípadné rozširujúce hlaviÄky áno. KeÄže je táto položka dvojbajtová, maximálnou dĺžkou je 64kB.</p>
<p style="text-align: justify;">     Pole Äalšia hlaviÄka špecifikuje typ nasledujúcej hlaviÄky. Je jedným zo základných odlišností od protokolu IPv4 – v záhlaví IPv4 sa totiž prepravovali mnohé položky, ktoré boli len zriedkakedy využívané. IPv6 má iba základné záhlavie s tými najnutnejšími položkami. V základnom záhlaví je potom odkaz na Äalšie záhlavia.</p>
<p style="text-align: justify;">     Pole poÄet hopov v podstate odpovedá položke „doba života datagramu“ v IPv4.<br />Požiadavka na väÄší rozsah adresného priestoru viedla k mnohým debatám o optimálnej dĺžke adresy. Nakoniec bola stanovená na 128 bitov. To znamená, že k dispozícií je 3,4.1038 adries. Bola taktiež definovaná štruktúra adries, ktorá ich rozdeľuje na hierarchicky usporiadané Äasti. PoÄet položiek v datagrame bol minimalizovaný a ich zloženie upravené tak, aby základná hlaviÄka datagramu mala konštantnú dĺžku. Voliteľné položky z IPv4 boli presunuté do samostatných hlaviÄiek, ktoré môžu byť pridávané k tomuto základu. Tieto zmeny majú za cieľ uľahÄiť spracovanie datagramu a umožniť tak smerovanie paketov vysokou rýchlosťou.</p>
<p style="text-align: justify;">     Požiadavka na služby so zaruÄenou kvalitou sa prejavila zavedením priorít. Ich význam však ešte nebol presne definovaný, takže v tomto smere zostáva ešte pole otvorené. Pre zaistenie bezpeÄnosti slúžia dve rozširujúce hlaviÄky – autentizaÄná a šifrovacia. AutentizaÄná umožňuje overiť, Äi odosielateľom dát je skutoÄne ten, kto to o sebe tvrdí. HlaviÄka pre šifrovanie to dokáže taktiež overiť a naviac sa pomocou nej dá zašifrovať obsah celého datagramu.</p>
<p style="text-align: justify;">     Pre uľahÄenie koexistencie IPv6 a IPv4 bol vynájdený rad mechanizmov. Najjednoduchšou možnosťou je tunelovanie, ktoré ponecháva obe verzie viac-menej oddelené a iba využíva infraštruktúru jedného k prenosu dát druhého. Okrem tunelovania sú však k dispozícií aj metódy ponúkajúce napr. preklad adries. IPv6 je zaujímavý a nádejný protokol, ale v súÄasnej dobe je dosť obtiažne jednoznaÄne prehlásiť Äi sa presadí, alebo sa postupom Äasu ukáže len ako slepá vývojová vetva.</p>